Din episoadele anterioare...
Peste un secol, am trăit în secret, până acum.
Ştiu riscurile, dar trebuie s-o cunosc.
Elena seamănă perfect cu Katherine.
Colierul acesta conţine o plantă numită vervenă.
Te împiedică să cazi pradă hipnozei.
Iubirea noastră pentru Katherine n-a fost reală, Damon.
O voi aduce înapoi.
E un mormânt sub biserică.
O vrajă a pecetluit-o pe Katherine în acel mormânt pentru a o proteja.
- Bună, Jenna. - Logan!
- Cine eşti tu? - Un amic de-al Jennei.
Alaric Saltzman.
Eu sunt noul vostru profesor de istorie.
M-a învăţat bunica trucul ăsta. Sunt vrăjitoare.
- Chipul lui era asemeni unui... - Te simţi bine?
- Ce se întâmplă, Elena? - Îi voi spune adevărul.
Tu ai impresia că ai semănat răul în viaţa mea,
dar răul exista dinainte să apari tu.
Acum e altceva.
Ştiu ce-mi doresc!
N-am mai fost niciodată în camera ta.
Camera asta păstrează amintirile mele cele mai de preţ.
Elena?
Elena, sunt Stefan.
Ştiu că fotografia asta te-a speriat.
Dar îţi pot explica.
Trebuie să-ţi explic.
Când asculţi mesajul, sună-mă.
Cum te simţi?
- Damon... - Eşti blocată.
Centura. N-o pot desface.
Te scot eu de aici. Pune mâinile pe tavan.
Aşa... Eşti gata?
Unu, doi, trei...
Gata.
Eşti bine? Poţi sta în picioare?
Ai ceva rupt?
Elena, leşini... Elena!
Elena, uită-te la mine.
Concentrează-te! Uită-te la mine!
Bine...
- Semăn cu ea. - Ce?
Sus!
Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 11
Am găsit unul.
După ani de cercetări şi studii... Era în faţa mea.
Eram îngrozit.
Mă uitam în ochii lui şi i-am înfipt un ţăruş în inimă.
Am avut dreptate cu Mystic Falls.
E mult rău aici.
Îl simt...
E peste tot.
Nu e încă ora şapte.
Ar trebui să te trezeşti abia peste şase ore.
Urăsc oamenii care se trezesc devreme.
O să întârzii.
- Te iubesc. - Şi eu.
Bună dimineaţa!
- Unde suntem? - În Georgia.
Georgia?
Nu suntem.
- Serios, Damon. Unde suntem? - Serios, în Georgia.
Cum te simţi?
N-ai nimic rupt. Am verificat.
Maşina mea... Era un om...
Am lovit un om.
Dar s-a ridicat. Cine era?
Asta aş vrea să aflu şi eu.
Unde e telefonul?
Trebuie să ne întoarcem. Nu ştie nimeni unde sunt.
Trage pe dreapta!
Vorbesc serios, Damon! Trage pe dreapta!
Opreşte!
Erai mai drăguţă când dormeai!
Hei!
Sunt bine.
Trebuie să ne întoarcem!
Haide! Am ajuns până aici...
De ce faci asta?
N-am ce face în Georgia.
Am avut un accident. Trebuie să merg acasă.
Asta e răpire!
Eşti cam melodramatică. Nu crezi?
Nu eşti amuzant!
Nu poţi face asta!
- Nu merg în Georgia. - Eşti deja Georgia.
Fără colierul fermecat, aş putea adăuga.
Te-aş putea face să mă asculţi.
Ce vrei să dovedeşti?
E telefonul meu.
E prietenul tău.
Răspund eu. Telefonul Elenei.
Unde e? De ce ai telefonul ei?
- E teafără? - Elena?
E aici.
- Da. E bine. - Unde sunteţi? Dă-mi-o!
Vrea să vorbiţi.
Nu cred că vrea să stea de vorbă cu tine.
Damon, jur! Dacă o atingi...
O zi bună! Pa!
Ticălosule!
Nu ştie nimeni unde sunt. Ne putem întoarce?
Aproape am ajuns.
- Unde? - Aproape de Atlanta.
Hai, Elena! Nu vrei să te întorci acum!
Unde te grăbeşti?
Pauză.
Crede-mă, problemele o să fie tot acolo când te întorci.
Ia şi tu o pauză de cinci minute.
Cinci minute!
- O să fiu în siguranţă cu tine? - Da.
Promiţi că n-o să încerci să mă controlezi?
Da.
Pot avea încredere în tine?
Urcă în maşină! Hai!
Dle Saltzman!
Salut, Jeremy! Nu-mi găsesc inelul.
L-am scos la sală. Credeam că...
Uite-l!
Nu e bine să pierzi moşteniri de familie.
- Cum stai? Ai ales un subiect? - Mystic Falls, Războiul Civil.
- Ce abordare? - Familia mea.
Am găsit jurnalul unei rude, din 1800.
Familia Gilbert e una dintre fondatoarele Mystic Falls.
Sună bine.
- Bonnie... - Stefan!
- Bună! - Bună!
Nu te-am mai văzut.
Ce mai faci?
Bine. Totul e bine.
- Bine. - Da.
- Te-ai întors la şcoală? - Nu. Am venit după tine.
Speram să mă ajuţi cu ceva.
O vrajă.
Stefan, ştiu că pe Elena n-o deranjează
şi îţi mulţumesc pentru ajutor, dar nu sunt pregătită încă.
Înţeleg. Dar am nevoie de ajutor.
Elena e cu Damon.
Am colierul ei.
Speram că îl poţi folosi.
- Vreau să ştiu că e bine. - De unde ştii că pot?
Am cunoscut câteva vrăjitoare. Ştiu ce pot face.
- Eu sunt destul de nouă. - Nu-i nimic.
Încearcă.
Bine...
Bine.
Nimic...
Nu se întâmplă nimic. De obicei, e o imagine.
- Spune-mi dacă se uită cineva. - Bine.
- Ce e? - E ceva în neregulă.
- Cu Elena? - Cu mine.
E ceva în neregulă cu mine.
Trebuie să plec.
Îmi pare rău, Stefan. Nu te pot ajuta.
- Unde e maşina mea? - Am scos-o de pe drum.
N-o să se atingă nimeni de ea.
Dar omul de pe drum?
- Era... - Cred că da.
Nu-l cunoşteai?
Dacă nu l-am cunoscut, n-am de unde să-l ştiu.
Nu e ca şi cum am sta cu toţii într-un bar.
Unde suntem? M-ai adus într-un bar?
Nu sunt destul de mare. N-o să mă lase să intru.
Cum să nu?
Nu se poate!
Damon?
Iubitul meu!
Atenţie!
Pentru cel care mi-a frânt inima, sufletul, mi-a distrus viaţa
şi mi-a luat orice şansă la fericire!
Până la fund!
Cum te-a transformat?
Nu m-a transformat. Ies cu...
Dacă nu te-ai schimbat, te-a sedus.
- Oricum, distrează-te! - Bine.
- Cum v-aţi cunoscut? - În colegiu.
Ai fost la colegiu?
În campus, da.
Acum 20 de ani, când eu eram boboc.
Am cunoscut un bărbat superb şi m-am îndrăgostit.
Mi-a spus secretul lui.
L-am iubit şi mai mult.
Aveam şi eu un secret pe care muream să-l împărtăşesc.
E vrăjitoare.
- Mi-ai schimbat lumea! - În bine.
E bun în pat, nu?
Dar, în general...
Te iubeşte şi te lasă.
Deci...
Ce vrei?
PĂSTRAŢI LINIŞTEA
Doamne! Îmi pare atât de rău!
Era o carte... Am tras-o şi...
Eşti bine?
Da...
Bine.
- Eu sunt Anna. - Jeremy.
Bine că te-ai întors!
Bună şi ţie!
- Ce e? - Nu mai am puteri, bunico!
Nu pot face nimic! Nici dacă mă concentrez.
Iar în cărţile astea nu scrie cum le pot recăpăta.
Stai puţin! Calmează-te!
Ce s-a întâmplat?
- Nu pot. - Ţii secrete?
Trebuie. Îmi pare rău. Am promis.
Te rog, ajută-mă!
În primul rând, cărţile astea nu te pot ajuta.
Dacă ai un blocaj, atunci, e aici.
Eliberează-te şi o să-ţi revii.
De ce să mă eliberez?
De ce te-a speriat.
Jenna, îmi pare rău!
Unde eşti? De ce n-ai sunat?
Eram obosită. Am adormit la Bonnie.
Azi-dimineaţă m-am dus la şcoală.
Eşti bine?
Chestii cu Stefan...
Haide! Trebuie să mai fie o cale.
După atâţia ani, tot la Katherine te gândeşti.
De unde ştii că mai trăieşte?
Ajută-mă să intru în mormânt şi o să aflăm.
Te-am ajutat deja, acum 20 de ani. Mai ştii?
Trei paşi simpli. Cometă, cristal, vrajă.
E o mică problemă cu partea a doua.
Nu am cristalul.
N-ai ce face, Damon.
Nu e altă cale. E vraja lui Emily.
Nu merge cu o vrajă nouă, cu un cristal nou, peste cea a lui Emily?
Nu merge aşa, iubitule.
Vraja lui Emily e totală. Nu poţi intra în mormânt.
Haide!
Hei!
E cineva aici?
Elena, tu eşti?
Sunt aici.
Unde eşti?
M-ai minţit!
Lasă-mă să-ţi explic. Te rog.
Deci nu m-ai minţit?
Spune-mi unde eşti, ca să vin să te iau.
Ce legătură am eu cu Katherine, Stefan?
Chiar nu ştiu.
Şi vrei să te cred?
E adevărul.
Ascultă...
Eşti bine?
Nu te preface că-ţi pasă.
Ştiu că mori de bucurie.
Bună! Sunt Bree.
Ghici cine a intrat în barul meu!
Hei!
E cineva?
- Bună! - Te pot ajuta?
Sunt Stefan. Prieten cu Bonnie.
Tatăl ei mi-a spus că e aici.
A fost. Nu mai e.
- Ştiţi unde s-a dus? - Nu. Dar tu ştii.
Poftim?
I-am spus să-şi înfrunte frica.
Simt că tu ştii de ce e speriată.
Ştii ce sunt, dar mi-ai oferit mâna ta.
Vrei să văd că pot avea încredere în tine.
Şi?
Cred că o poţi ţine în siguranţă.
Ar fi bine să pleci.
Eu nu te invit în casă.
Cred că înţelegi de ce.
Aici ai istoria locală.
Aici găseşti despre Războiul Civil.
- Ce vrei? - Locală, 1860.
- Lucrezi aici? - Nu.
Vrei referinţe. Pe aici.
Fac şcoala acasă. Aici mă prefac că sunt la şcoală.
Aici.
Primii colonişti, arhivele oraşului, fondatorii... Totul e aici.
Ce ţi-ai ales?
Teama de război şi cum i-a influenţat pe anumiţi scriitori.
Ar trebui să fii mai clar.
Originea miturilor locale.
Adică vampirii?
Să spunem că sunt descendenta lui Katherine.
Sunt vampir?
Vampirii nu pot procrea.
Dar ne place să încercăm.
Nu. Dacă aţi fost rude
înseamnă că ea a avut un copil înainte să se transforme.
Stefan credea că o poate înlocui cu mine?
E cam aiurea, dacă mă întrebi.
Nu-ţi plac murăturile? Ce e cu tine?
Cum poţi mânca, dacă eşti...
Mort? Nu e un cuvânt rău.
Câtă vreme am o dietă de sânge în mine...
Corpul meu funcţionează normal.
Joci bine. E ceva adevărat?
- Poftim! - Mulţumesc.
Vreau şi eu una.
Parcă luam o pauză, nu?
Pentru asta, am nevoie de o bere.
Poftim!
Glumeşti, nu? Nu există vampiri!
Nu există documentaţie,
dar poveştile astea există de la Războiul Civil.
Bunicul meu îmi spunea multe poveşti de groază.
Mi-a spus că le ştie de la bunicul lui.
Ăsta e folclor. Vampirii sunt o metaforă pentru demonii de atunci.
- Care? - Soldaţii unionişti.
Am auzit şi eu poveştile. Vorbesc despre duşmani.
Demonii care atacă noaptea.
Adică vampiri.
Vampiri alegorici! Asta şi e!
Expresia creatoare, în vremuri grele.
O ţară în război nu vrea realitate. Vrea fantezie.
De aici, poveştile.
Eşti deştept!
Când te-am văzut prima oară, nu mi-am dat seama.
Da, am avut...
Am avut o perioadă grea, dar încep să-mi revin.
Succes cu referatul. Mă duc acasă.
Străbunicul meu mi-a arătat un jurnal al unui strămoş al său.
Scria tot felul de chestii îngrozitoare despre vampiri.
Părea destul de credibil.
- Un jurnal? - Da.
De ce?
Sigur trebuie să pleci?
Haide!
Minunat!
- Pleacă de lângă mine! - Bonnie, sunt eu, Stefan.
Stefan?
S-a surpat pământul şi am căzut.
Nu-i nimic. Calmează-te!
- Hai să plecăm de aici. - Cum?
Închide ochii.
Ai încredere!
Vino încoace!
Poţi să deschizi ochii.
- N-am vrut să te sperii. - De unde ştiai unde sunt?
Bunica ta mi-a spus ce faci. Am ghicit restul.
I-am auzit.
În spatele uşii.
- Suferă? - La început, da. Acum, nu.
Sunt înfometaţi. Nu mai simt nimic.
- Dar dacă beau sânge... - N-o să se întâmple, Bonnie.
Nu mai pot ieşi. A avut grijă Emily, când te-a pus să distrugi cristalul.
Eşti în siguranţă.
Gata? Hai!
Trei!
Vrei un biberon?
Îmi pare rău, nu-mi pot desface fălcile ca un şarpe.
Mă rog... Cine urmează?
Încă o rundă, Bree?
Draga mea, ar trebui să fii pe jos.
Nu sunt beată. Am toleranţa până aici.
Poftim!
- Nu ştii unde e jurnalul? - Nu.
Bunicul a murit, iar copiii lui au împărţit totul. Pot întreba.
Mi se pare ciudat că strămoşii noştri ţineau jurnale asemănătoare.
- Poate că au un sâmbure de adevăr. - Nu. Sunt metafore.
Strămoşii mei scriau nuvele.
De asta te agăţi de ficţiune?
Nu mă agăţ de ficţiune.
Am văzut The Lost Boys şi Near Dark de 50 de ori.
Astea sunt filme?
Nu le-am văzut.
Hai să închiriem filme cu vampiri, într-o seară.
Da, sigur.
De ce mi s-a părut că nu vrei?
- Scuze, sunt directă. - Nu, dar...
Nu vreau să înţelegi greşit.
Tocmai am ieşit dintr-o relaţie...
E prea curând.
Te rog... Sigur!
Nicio problemă. Ca prieteni.
Da...
Trebuie să plec.
Mi-a făcut plăcere, Jeremy.
Da!
- Alo? - Elena!
- Jenna! Stai! E tare muzica. - Elena, unde eşti?
- Eşti bine? - Da.
Sunt bine. Totul e bine.
- Stai. Nu te aud. - Nu e bine. M-a sunat...
Alo?
Mulţumesc.
Unde e prietena ta?
Era acolo.
Damon, nu!
Ce naiba?
Nu!
- Cine eşti? - E perfect!
- Habar nu ai! - Ce tot spui?
- Ce-a făcut? - Mi-a ucis prietena!
Ce ţi-a făcut? Ce ţi-a făcut?
Nimic.
Nu înţeleg.
Prietena mea s-a dus la Stefan, iar Damon a ucis-o. Ai priceput?
Lexi? Lexi era prietena ta?
Mi-a spus despre tine. A spus că erai om.
Eram.
Lexi te-a transformat?
Dacă vrei să fii cu cineva pentru totdeauna, trebuie să trăieşti.
Te iubea!
A spus că, dacă e reală iubirea, nu poţi pleca.
E o alegere pe care tu nu va trebui s-o faci.
Nu! Te rog, nu-i face rău!
Îţi fac o favoare.
Lexi te iubea. Era bună! Asta înseamnă că şi tu eşti.
Fii mai bun decât el.
Nu face asta! Te implor!
Te rog!
Mulţumesc.
N-am făcut-o pentru tine.
Uite cine s-a întors din bătălie.
Pot discuta puţin cu prietenul tău?
Mulţumesc.
Mulţumesc pentru ajutor, Stefan.
Cu plăcere, Sheila.
Nu ştiam dacă îţi aminteşti.
- Octombrie 1969. - Eram o adolescentă.
Şi conduceai singura întâlnire împotriva războiului
din Mystic Falls.
Când vorbeai, oamenii erau fermecaţi.
Şi eu eram.
Până a venit poliţia.
Ai riscat mult când ai venit la mine.
M-ai lăsat să te citesc, să aflu cine eşti.
Putea să se termine altfel.
Familia ta are obiceiul să-mi păstreze secretul.
Ştiam că pot avea încredere în tine, dacă tu credeai că merit.
Bonnie ştie?
Da.
Te rog să înţelegi că loialitatea noastră ţine până la un punct.
Oraşul n-o să ne ajute, dacă îşi dau seama.
O să-mi apăr familia, înainte de orice.
Ştiu.
Ca să fie clar.
Noapte bună!
Noapte bună, Sheila!
Plecăm. Voiam să-mi iau la revedere.
Mă bucur că te-am văzut, Damon.
Nu mă săruţi?
Sunt plină de verbină.
O pun în tot ce beau.
De ce îmi spui asta?
Lexi era prietena mea.
Cum ai putut?
Mormântul poate fi deschis.
- Minţi! - Cartea de vrăji a lui Emily.
Dacă ştii cum a fost închis, poţi inversa totul.
- Îl poţi deschide. - Unde e cartea?
- Eu... - Nu ştii?
Îţi spun adevărul.
Te cred.
Draga mea Bree!
De asta îmi pare rău.
De ce m-ai luat cu tine?
Nu eşti chiar cel mai enervant om din lume, Elena.
- Ai mai multă încredere. - Serios?
Nu ştiu... Erai pe drum.
Aveai probleme...
Şi ştiam că o să-l enerveze pe Stefan.
Şi nu eşti chiar cea mai rea companie din lume, Elena.
- Înainte, eram mai drăguţă. - Te-ai descurcat.
Ţi-am salvat viaţa.
- Ştiu. - Să nu uiţi!
- Bună! - Bună!
Puteai să-mi fi spus.
Am vrut să-ţi spun.
Ai spus că nu mă mai minţi. Spui doar adevărul.
Pot suporta adevărul, Stefan.
Oricât de nebunesc pare, ştiu că eşti vampir.
Că ai un frate vampir şi că prietena mea e vrăjitoare.
Pot să accept faptul că lumea e mai misterioasă decât credeam,
dar...
Nu suport minciuna.
Ce sunt eu pentru tine?
Pe cine reprezint?
Nu eşti Katherine.
Eşti opusul a tot ceea ce era.
Când ai aflat asta?
Înainte să mă săruţi?
Înainte să te culci cu mine?
Înainte să te cunosc.
Ce?
În prima zi de şcoală, când ne-am cunoscut...
N-a fost prima oară, Elena.
- Când a fost asta? - Pe 23 mai 2009.
Dar...
Atunci a căzut maşina părinţilor tăi de pe pod.
Erai acolo?
O dată la doi ani, veneam aici.
Să-l văd pe Zach, să-mi văd casa.
Primăvara trecută,
eram în pădure, la podul Old Wickery.
Am auzit accidentul.
Totul.
Am ajuns repede acolo, dar nu suficient de repede.
Maşina se scufundase deja.
Tatăl tău era conştient. Am ajuns la el la timp.
Dar n-a vrut să-l ajut...
Până nu te-am ajutat pe tine.
Doamne!
Când m-am trezit, la spital,
nimeni nu ştia cum am ieşit din maşină.
Au spus că e o minune.
M-am dus după ei.
Dar era prea târziu.
Nu i-am putut salva.
Când te-am scos...
M-am uitat la tine. Semănai cu Katherine.
Nu-mi venea să cred!
Apoi, am stat luni întregi, ca să mă asigur că nu eşti ea.
Te-am observat, am aflat tot ce puteam să aflu.
Am văzut că nu semeni deloc cu Katherine.
Am vrut să plec din oraş, dar... N-am putut.
Nu puteam să plec fără să te cunosc.
Iartă-mă că nu ţi-am spus. Am vrut!
Dar erai tristă şi...
De ce semăn cu ea?
- Elena, ai trecut prin multe. - De ce semăn cu ea, Stefan?
Ce îmi ascunzi?
Nici eu n-am înţeles.
Tu erai Gilbert, ea era Pierce.
Dar asemănarea era prea mare.
Apoi am aflat adevărul.
Ai fost adoptată, Elena.
Aici erai!
- Bună! - Bună!
Uite...
Nu ne cunoaştem, aşa că nu mă întreba de ce.
Dar, uneori...
Aproape tot timpul, simt nevoia să am dreptate.
Am căutat pe Google...
- Ce e asta? - Dovada.
Oarecum.
Animalele atacă din nou Turişti ucişi
- Ce înseamnă asta? - Am căutat doar până în 1942.
Am descoperit un şir de atacuri de animale
în oraş şi în jurul lui, în ultimii 75 de ani.
Se leagă. Uite.
În '62, cinci cadavre.
În '53, patru oameni ucişi. În '74, trei.
Şi au fost cinci anul ăsta.
Toţi atacaţi, toţi lăsaţi fără sânge.
Adică secaţi de sânge.
De unde ştii?
Certificatul de naştere, de la primărie.
Elena Gilbert, Spitalul Mystic Falls.
Dar mama ta n-a fost internată acolo.
Nu are fişă din perioada sarcinii.
Ce mai ştii?
Trebuia să fi căutat la familia Pierce.
N-am putut face asta. Riscam prea mult.
Dacă afla cineva că întrebam de Katherine...
Nu contează!
Eşti femeia pe care o iubesc.
Te iubesc!
Nu am reguli, Elena. Nu cu tine.
Ştiu că o să-mi spui adevărul!
Unde ai fost? Şi de ce m-ai minţit?
- Credeam că ne înţelegem! - Nu e bine să vorbim de minciuni.
Nu da vina pe mine! Eu n-am făcut nimic!
Bine. Întrebare. Sunt adoptată?
Şi eu vreau să-mi spui adevărul, Jenna.
Cum ai putut să nu-mi spui?
Credeam că suntem apropiate.
Elena... M-au rugat să nu-ţi spun!
Nu vreau să aud!
Bourbon!
Te iubesc!
O să întârzii în seara asta.
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 11
Subtitrare: Retail